I tidigare avsnitt av Lost:
Tror du han överlever?
-Känner du honom? -Han satt bredvid mig.
De borde ha kommit nu.
-Vem? -Vem som helst.
Är det som dam?
Inte riktigt. Det är bättre än dam.
Två spelare. Två sidor.
En är ljus. En är mörk.
Walt...
...vill du veta en hemlighet?
Lita inte på henne.
Hon är farlig.
-Rör er inte. -Jag måste hitta henne.
-Jag måste föra henne tillbaka. -Ja, du upprepar det.
När jag frågar vem du menar, svimmar du igen.
Du har hög feber och du vet antagligen inte
-...vem i helvete du pratar om. -Mina handbojor.
Mina handbojor.
-Var är mina handbojor? -Vad?
Min jackficka.
-Min jackficka! -Okej.
Farlig.
Hon är farlig.
HARRISON VALLEYS POLISDISTRIKT
-Det börjar bli mörkt. -Skynda på lite då.
-Bonnlurk. -Vad sa du?
Vi borde göra upp ett läger.
-Här? -Ja, här.
Jag stannar inte. Ha en trevlig grillfest.
-Gå ensam då. I djungeln, i mörkret. -Tror du träden tar oss?
Nej, men det som knockar ner träden.
Om du är så orolig, ge mig då magasinet tillbaka.
Sätt tillbaka pistolen i byxorna. Sayid har rätt.
Fortsätter du gå, når du inte stranden.
Varför då?
Lita på mig.
Här är Australien.
-Här är vi. -Fin pinne.
Vi flög från Sydney för två dagar sen.
Vi flög åt nordost, samma rutt
som alla kommersiella flygbolag tar till Los Angeles.
Förlorade piloten kontakten med markpersonalen?
Ja, sex timmar senare. Han vände och flög mot Fiji.
Vi ändrade alltså kurs.
Tyvärr visste ingen att vi ändrade kurs.
Vi fick turbulens.
Resten vet vi.
Piloten sa att vi var mer än 160 mil ur kurs.
Ja, men de hittar oss.
De har satelliter som kan ta kort på din registreringsskylt.
Om alla hade registreringsskyltar.
-Vilken pessimist. -Elementär fotografi: sikta och fota.
Satelliter kan fota, men de måste veta vart de ska sikta.
Skit också.
Dockteatern var fantastiskt underhållande.
Vi är strandsatta i ingenmansland.
Kan vi inte prata om den andra saken?
Signalen som Abdul fick in på sin lilla radio.
Den franska bruden som sa: "Alla är döda."
Signalen har loopats i... Hur länge, fröken Fräken?
-Sexton år. -Just det.
Låt oss prata om det.
Vi måste berätta för de andra.
-Berätta vad? -Vad vi hörde.
-Jag är ingen korkad översättare. -Vi säger ingenting.
Att lita på det vi hörde utan att förstå det, orsakar panik.
Om vi berättar för dem vad vi vet...
...tappar de hoppet.
Och hoppet är farligt att tappa.
Vi ska alltså ljuga?
-Var det en dinosaurie? -Nej.
-Du sa att du inte såg den. -Det gjorde jag inte.
Hur vet du att det inte var en dinosaurie?
För de är utdöda.
Visst.
Vad har hänt med honom? Ser ganska...
-...döende ut. -Det är han inte.
-Han är gul. -Såret är infekterat.
-Antibiotikan tar kål på den. -Och om den inte gör det?
Då slutar hans kropp fungera...
...bit för bit.
Hans buk stelnar, sen...
Det ser ut som han har ont.
Ja.
Vad är det här?
Grabben?
-Vad tror du hon har gjort? -Det är inte min ensak.
-Hon ser farlig ut. -Hurley.
Vad gör du?
Jag vaktar. Du vet vad som finns därute.
Tog du min pistol?
Han tror inte på vapen. Han demonstrerar för fred.
-Det gör jag inte. -Får jag den.
-Aljazeera skyddar oss. -Det är ett nätverk.
-Jag behåller pistolen. -Vi ger den till henne.
-Ja, Kate borde ha pistolen. -Visst.
Nå?
God morgon.
-Du sover i min fårfålla. -Ursäkta.
-Hur kom du hit? -Jag gick.
-Du gick? -Ja.
-Varifrån? -Stan.
-Stan ligger 15 kilometer bort. -Därför är jag trött.
Vad heter du?
-Annie. -Är du hungrig, Annie?
Kan du tala om varför du gör intrång på min mark?
Pengarna tog slut.
Är du amerikan?
Kanadensare. Jag gick ut högskolan och ville se världen.
Australien var högst på listan, så jag flög till Melbourne,
men jag känner ingen här, så jag tänkte att jag går en bit.
Melbourne ligger hundra kilometer bort.
Jag tycker om att gå.
Och du bara promenerade in på min bondgård?
Jag tycker om bondgårdar också.
Har du jobbat på en?
Ja.
På onsdag är det fem månader sedan min fru dog.
Hon lämnade efter sig arbete och en sju helvetes amortering.
Hjälper du mig med den första biten,
ger jag dig en bra lön och nånstans att bo.
Avgjort.
Jag är vänsterhänt.
Grabben!
Grabben, de är tillbaka.
Som ni vet tog vi oss uppför berget
för att hjälpa räddningskåren att lokalisera oss.
Transceivern fick inte in någon signal.
Vi lyckades inte sända ut en nödsignal.
Men vi ger inte upp.
Samlar vi in all elektronik - mobiltelefoner, bärbara datorer
kan jag förstärka signalen och vi försöker igen.
Men det kan ta lite tid, så under tiden
borde vi ransonera maten som finns kvar.
Vi sätter upp presenningar. Om det regnar kan vi samla in vatten.
Vi behöver tre olika grupper.
Varje grupp ska ha en ledare. En vattengrupp.
Jag organiserar det. Vem organiserar elektroniken? Du? Ransonera mat?
Okej.
Jag behöver en tredje grupp som tar hand om...
Jag måste berätta nåt.
Okej. Visst.
Vi kunde inte sända ut en signal. En annan signal blockerade den.
Vi hörde den andra signalen.
Det var en nödsignal från en fransk kvinna.
Hon sa att de andra var döda.
Att något hade dödat alla.
Hon var ensam på ön.
Det har spelats i 16 år, Jack.
Jag ville att du skulle veta.
Nåt annat?
Hur mår han? Mannen med granatsplittret.
-Ovisst. -Vaknade han?
Bara för några sekunder under operationen.
Sa han nåt?
Nej.
Vad sa hon?
Inget.
Men du sa att du visste.
Jag vet ingenting.
Du vet att hon är i polisregistret.
Och att vi hittade handbojor.
Och att killen hela tiden mumlar: "Hon är farlig."
Det angår inte mig. Det är inte mitt problem.
Ja, du har rätt.
Vi låter Johnny Feber ta hand om henne när han blir bättre.
Han blir inte bättre om vi inte får tag i starkare antibiotika.
-Grejorna från bagaget... -För öroninfektion och fotsvamp.
Vi gick igenom allt.
Det övre bagageutrymmet då?
-Det är inuti planet. -Och?
Men kropparna är därinne...
Och alla är... döda.
-Jag fixar det. Håll ett öga på... -Bra. Gärna. På studs.
-Vad gör du här? -Stjäl. Detsamma som du.
Du plundrar.
Inte direkt.
-Vad är det i väskan? -Sprit, röka och några Playboy.
-Vad är det i din? -Medicin.
Då har vi allt, eller hur?
Gör du så här hemma också? Stjäl från de döda?
Broder, du borde vakna upp och inse fakta.
Ingen kommer att rädda oss.
Det är slöseri med tid
att försöka rädda en kille, som sist jag såg honom
hade en metallbit, stor som mitt huvud, utstickandes från bringan.
Får jag fråga dig en sak?
Hur många piller behöver du för att fixa till honom?
-Så många som det behövs. -Verkligen?
Hur många har du?
Du ser inte själva situationen.
-Du är fortfarande i civilisationen. -Verkligen? Och var är du?
Jag? Jag är i vildmarken.
Jag tar den.
-Tack. -Jag har den.
Se det från den ljusa sidan.
Vem den än tillhörde har han det bättre än vi.
Jag tar den.
-Jag tror jag hittade din väska. -Verkligen?
Får jag se.
Nej, det är inte den.
Jag fortsätter leta.
Kom hit.
Vet du hur du ser ut?
Dina kläder. Du är smutsig.
Gå och tvätta dig.
Jag älskar dig.
-Hur är det med barnet? -Det är bra, tror jag.
Bra.
Så din...
Din man var med på planet?
Åh, nej. Jag är inte gift.
Jag vet. Jag är så modern.
Vem behöver män?
Helt värdelösa.
Så ni hajkade förgäves uppför berget?
Hej. Ursäkta.
Jag tänkte hämta mer vatten.
Jag heter Kate.
-Hej, Kate. -Hej.
Hurley.
Jag letade efter Jack. Jag trodde att han kanske...
Ja, nej.
Han gick för att hämta medicin där borta.
-I flygplanskroppen? -Vad?
Ja, i...
Jag måste hämta vatten.
Banken skulle ge dig en jäkla present om du satte in det på ett sparkonto.
Vad skulle jag ha den till?
Du gömmer lönen i en plåtask, Annie.
Jag kan ta hand om pengarna åt dig.
Jag kan inte lita på folk.
-Tänkte du inte säga adjö? -Jag skrev en lapp.
Du har varit här nästan tre månader och varje gång jag frågar något om dig,
får du den där blicken.
Ja, just den.
Jag lägger inte näsan i blöt.
Du kanske precis kom ur en dålig relation.
Kanske flydde du. Jag visste att du skulle försvinna en dag.
Jag hoppades att det inte skulle bli mitt i natten.
-Jag är ledsen. -Ja.
Jag också.
Stanna över natten, Annie.
Jag kör dig till tågstationen i morgon bitti. Jag lovar.
-Okej. -Bra.
Jag vet hur det är.
Alla är värda en ny start.
Släpp henne, för helvete!
Andas! Kom igen!
Kom igen. Se på mig!
Vad gjorde du?
Jag kollade bara om han...
Han hoppade på mig och tog tag i mig.
Är han... okej nu?
Han reagerar inte på antibiotikan,
han blöder internt, hans feber har stigit till 40 grader...
...och hans buk är stel.
Han behöver vatten.
Vad ska du göra åt det?
-Åt vad? -Åt honom.
-Han behöver vatten, sa jag. -Kommer han att plågas?
-Vad? -Går det fort?
Nej, det går inte fort.
-Två till fyra dagar. -Kommer han att känna nåt?
Ja, det kommer han att göra.
Kan du inte göra slut på hans plågor?
Jag såg ditt foto i polisregistret.
Jag är ingen mördare.
Lyssnar de på Patsy Cline i Kanada?
Det gör de överallt.
-Är du hungrig? -Jag äter på tåget.
Är du säker?
Ett ställe här gör världens godaste burgare.
-Vad letar du efter, Ray? -Vad?
Inget. Bara...
Hur länge har du vetat?
Några dagar.
Jag såg ditt foto på postkontoret.
De visste tydligen att du var i Australien.
-Varför? -Belöningen på 23 000 dollar.
Jag sa när vi möttes att jag har en jäkla amortering.
Du mår säkert bättre av att veta att det var ett svårt beslut, Annie.
Jag heter inte Annie.
-Vem var killen du umgicks med? -Vilken kille?
-Den flintskallige. -Åh, mr Locke?
Mr Locke.
-Har mr Locke några barn? -Det sa han inte.
-Vad sa han då? -Jag vet inte.
Vad menar du med det? Vad sa han?
Det är en hemlighet.
-Fick du inte berätta för mig? -Nej.
Vad är det för hemlighet?
Mr Locke sa att han varit med om ett mirakel.
Vi var alla med om ett mirakel, Walt. Vi överlevde en flygplanskrasch.
-Jag vill inte att du umgås med honom. -Varför? Han är min vän.
Jag är också din vän.
Om du var min vän, skulle du hitta Vincent.
Walt...
Jag har inte glömt bort din hund.
Jag ska göra allt för att hitta honom.
-Aldrig. Du bryr dig inte. -Jodå.
Du får din hund tillbaka så fort det slutat regna.
Jag ska se till att du får tillbaka din hund.
Så fort det slutat regna.
Bra. Fint.
Jag ska hitta din hund.
Jag ska vandra genom den spöklika jäkla djungeln
och leta efter din...
Vincent?
Vincent.
Är det du, kompis?
Något jagade mig, så...
Jag hör den inte nu. Men du borde nog...
...gå tillbaka.
Jag såg ingenting.
Om du är orolig för det, såg jag inget.
Vad gör du?
En visselpipa.
Jag spelade infödingsflöjt på en inspelning en gång.
Jag spelar i ett band.
-Jag önskar att han var död. -Du är en sån medmänniska.
Kan jag hjälpa till?
Nej, jag klarar mig. Tack.
De andra är upprörda. De vill veta vad som försiggår i tältet.
Jag försöker rädda hans liv.
Ryktena säger att du inte kan.
Behöver du eld?
Jag kom förbi för att tacka dig.
-Ska du inte fråga varför? -Varför?
-För att du tog pistolen ifrån mig. -Jag tog den inte.
Den sticker ut från dina jeans.
Skulle inte vilja ha pistolen just nu.
Alla sitter och lyssnar på den stackars killens skrik
och de vet vad som behöver göras.
Det är bara personen med pistolen som kan göra det.
Spela inte förvånad. Du sa samma sak till hjälten.
Det finns bara en kula kvar.
Det är nästan poetiskt.
-Hör på mig... -Nej, var tyst.
Hör på mig. Vad hon än gör,
hur hon än får dig att känna,
lita inte på vad hon säger.
Hon gör vad som helst för att komma undan.
-Vad gjorde hon? -Jag vill prata med henne.
-Tala om vad hon gjort. -Jag vill prata med henne. Ensam.
Du gillar henne också, va?
Hej, Kate.
Vad var det?
-Vad? -Tjänsten.
Jag vet inte vad du pratar om.
Du ville att jag skulle göra dig en tjänst innan vi kraschade.
Kaptenen har tänt "Spänn fast säkerhetsbältet".
Var vänliga och återgå till era platser...
-Jag skulle vilja be dig om en tjänst. -Verkligen? Den här är säkert bra.
Nå?
Jag ville vara säker på att Ray Mullen fick sina 23 000 dollar.
Killen som tjallade på dig?
Han hade en jäkla amortering.
Kate...
...du är verkligen speciell.
Du skulle ha kommit undan om du inte räddat honom.
Ifall du inte märkt det, så kom jag undan.
Du ser inte fri ut.
Jag kommer att dö, eller hur?
-Ja. -Så...
...ska du göra det...
...eller inte?
Tjena.
Var är rymlingen?
-I tältet. -Lät du henne gå in ensam?
Vad ska hon göra? Hon är helt genomblöt.
Ja, men hon har pistol.
-Vad? -Hon är beväpnad. Jag såg det i...
Kate.
-Vad har du gjort? -Det du inte kunde.
Jag vet vilket ansvar du har som doktor.
Men han ville det. Han bad mig, för helvete.
Jag gillar det lika lite som du...
...men vi var tvungna att göra nåt.
Åh, nej.
Grabbar.
-Sköt du honom i bröstet? -Jag siktade mot hjärtat.
-Du missade. -Andas han fortfarande?
Du perforerade hans lunga. Det tar timmar att blöda ut.
Det fanns...
-Jag hade bara en kula. -Stick.
Stick!
Helvete!
Jag hittade din sons hund.
-Vad? -Vincent?
Jag band honom vid ett träd därborta.
Jag vet att Walt förlorat sin mamma.
Jag tänkte att det borde vara du som ger honom hunden tillbaka.
-Tack. -Ingen orsak.
Jag vill berätta vad jag gjort.
Och varför han var efter mig.
Jag vill inte veta.
Det spelar ingen roll
vilka vi var, vad vi gjorde innan kraschen.
Det spelar ingen...
För tre dagar sen dog vi alla.
Vi kan alla börja om på nytt.
Okej.